ורשה, טקס הדלקת נרות חנוכה בהשתתפות הזוג הנשיאותי, 1 בדצמבר 2021.

כבוד הרבנים, ובראשם הרב מיכאל שודריך, הרב הראשי של הרפובליקה של פולין,
שרים נכבדים,
מכובדיי כולם!

בראש ובראשונה אני מודה על כך שהשמחה, התפילה וברכת חג האורים - חג החנוכה - שורה פעם נוספת גם על ארמון הנשיאות. זה דבר ראשון, מפני שאנו כאנשים מאמינים כאן, ברפובליקה של פולין, מיחסים חשיבות רבה לזיקה זו לאלוהים, לתפילה, לנוכחות המשותפת.
ועל כן, אני מודה לכבוד הרבנים - כנציגי הקהילה היהודית ברפובליקה של פולין, אך גם מחוץ לגבולותיה –  על הימצאותם איתנו שוב, בפרוס חג האורים, כדי להדליק כאן נרות חנוכה, לשאת דברי ברכה, להתפלל.
אך ברצוני להודות גם על החוויה האישית המיוחדת, שקשורה לנוכחותכם כאן במלאת 15 שנים לחג החנוכה הראשון בארמון הנשיאות בתולדות הרפובליקה של פולין, כאשר בהזמנת הנשיא לך קצ'ינסקי הגיעו לכאן אנשי הקהילה היהודית כדי לחלוק עם נשיא הרפובליקה, עם רעיתו ועם עמיתיו את שמחת החנוכה - שמחת חג האורים, שמחת אותו חסד מיוחד שעשה אלוהים לעמו הנבחר בשנת 164 לפנה"ס; היה זה לפני שנים רבות מאד, בנבכי ההיסטוריה, כשעם ישראל היה כבר קשור ומחובר לאלוהיו.
לאותו אירוע, לחג החנוכה ההוא - כחגיגה של שמחה - יש למעשה, לדעתי האישית, מימד רוחני וסמלי עמוק ביותר. זאת בהתייחס לאותם אירועים היסטוריים, כאשר המורדים בראשות המכבים הביסו את צבאות היוונים, גירשו אותם מירושלים, שיחררו את בית המקדש, סילקו ממנו את האלילים, ובכך השיבו את האל למקום קדוש זה.
ובתוך השמחה צצה בעיה: היה להם פך שמן אחד בלבד להאיר בו את ההיכל, פך, שיכול היה על-פי התפיסה האנושית להספיק ליום אחד בלבד כאשר להשגת שמן חדש ולטיהורו הראוי נדרשו שמונה ימים.
ומה קרה? פך השמן האחד הזה הספיק לשמונת הימים הדרושים להכנת השמן למקדש. מה משמעות הדבר? משמעות הדבר היא כי לא זו בלבד שהיהודים רצו להיות עם האל, רצו בנוכחותו בבית המקדש, רצו את החירות לעבוד את אלוהיהם ולהתפלל במקום הקדוש; אלא גם אלוהים רצה שיעשו כך, כי הוא בחר בהם. והוא הוכיח שבהם הוא בחר דווקא בכך שפך ההשמן הספיק לשמונה ימים. זהו הפרק המדהים ביותר של הסיפור.
כשאנו מתבוננים בפרק הזה בהיסטוריה, ללא ספק יכולים אנו לקבוע:  נכון, כאשר חולל האל את נס פך השמן, הוא הראה שזהו עמו הנבחר, והשמן שהספיק לשמונה ימים סימל את נוכחות האל בקרב העם ובבית מקדשו. היה זה אירוע פלאי. ולכן זהו חג של שמחה, חג של גאווה, גם בזמנים הקשים ביותר. זה היה תמיד טבעו של החג הזה, הוא תמיד הפיח עידוד ועצמה בעם, הפיח אמונה בהשגחה המיוחדת הזו של השוכן במרומים.
לכן שמחה גדולה היא עבורי, כמו גם עבור עמיתיי, שאנו יכולים היום, באמצעותם של רבני כל הקהילה היהודית, בארצנו וגם בחו"ל, לברך: חג אורים שמח. חג נפלא, שיש בו גם מן הרצינות, אבל רצינות שמחה ומלאת גאווה , גאווה במי שאתם ובמה שאתם מייצגים.
ברצוני להדגיש הדגש שהיטב כי לך קצ'ינסקי הזמין את בני הקהילה היהודית לכאן, לארמון הנשיאות, לפני 15 שנה, כי הוא ראה חשיבות רבה בנוכחותה של הקהילה ברפובליקה של פולין במשך אלף שנים והאמין שהנוכחות הזאת חקוקה בתולדותיה של הרפובליקה של פולין כמו גם בתרבותה.
וכמו שאני אומר תמיד, אותן אלף שנות הנוכחות המשותפת של שני העמים, אלף שנים שבהן חיו בני שני העמים זה בצד זה, הם התחתנו זה עם זה לעתים קרובות - אחרי אלף השנים הללו, קשה לומר כמה דם יהודי נמצא אצל כל אחד מאיתנו, כי זה פשוט, זה זורם בוורידים. אבל יותר מכול, זה חלק מן האדמה הזו, ואת העניין הזה מבקש אני להדגיש הדגש היטב.
יש גם צירוף מקרים היסטורי מיוחד בכך שהפריווילגיה הראשונה שהוענקה על ידי בולסלב החסוד לקהילה היהודית כאן, בפולין, שהייתה עדיין ממלכה, אף שלא היה בה מלך – בשנת 1264, הוענקה 1300 שנים בדיוק  אחרי שנה הרת גורל, שנת 164 לפנה"ס שעיצבה בדרך מסוימת את ההיסטוריה ואת המשך קורותיו של העם הנבחר.
הפריווילגיה הזו  זו היא סמל לנוכחות היהודים בפולין, למקומם בפולין, לתפקיד ששליטי הרפובליקה של פולין [ייחסו לקהילה היהודית] – כי פריווילגיה זו חזרה ואושרה מאוחר יותר פעמים רבות, למשל על ידי המלך קזימיר הגדול. תפקידה של הקהילה היהודית במרוצת אלף השנים היה חשוב מאוד עבור פולין, אני רוצה להדגיש זאת הדגש היטב. זו פה-לין, זה מקום לכולנו, מקום מעוצב היסטורית ומבוסס תרבותית שבו אנחנו רוצים להמשיך לחיות ביחד, מתוך סובלנות, מתוך הבנה הדדית ובכבוד. כנשיא הרפובליקה של פולין, אני רוצה להדגיש זאת הדגש היטב ולאחל שוב חג חנוכה שמח.